www.HoundDawgs.org
Kom igjen, Max.
- God morgen, fru Mercer. - Hei, Chris.
Tidlig ute i dag.
- Tvillingene vekker meg ved daggry. - Å, det hadde jeg glemt.
Gratulerer!
- Hvordan går det? - Mye å gjøre!
Tviler ikke! Men du har alltid vært en flink gutt.
- Dere er vel spent. Lørdag, ikke sant? - Ikke si det. Så mye jobb! Men det går.
- Lykke til. - Tusen takk.
- Jeg er så glad på deres vegne. - Tusen takk, fru Mercer
Kate. Kall meg Kate.
- Vi er ikke på skolen lenger. - Det er greit.
- Hva synes du om den Platters -sangen? - Hva?
Platters -sangen.
Hvordan det?
Første dans.
Eller er det teit å ha samme sang som på bryllupet vårt?
Nei, den er fin, jeg har alltid likt den.
Ja, jeg vet det.
They asked me how I knew...
...my true love was true.
Hva er det?
Et brev.
Jeg skjønner det, men fra hvem?
Det er på tysk.
Ja.
Hva står det der?
Vel, jeg husker ikke verbene like godt som substantivene.
Men...
Jeg tror det står at de har funnet henne.
Funnet hvem?
Liket av henne, altså.
Herregud, hvem? Geoff?
De har funnet Katya.
- Du vet hvem jeg snakker om? - Ja, så klart.
Jeg husker godt at jeg fortalte deg det.
Klart jeg husker det. Det er lenge siden.
Ja, jeg vet at jeg fortalte deg om min Katya.
Hun har ligget der -
- i mer enn 50 år.
Som om hun lå i en fryser.
Nå har de funnet henne.
Sånn som han -
- Tollund -mannen i den svenske myra.
Danske, faktisk.
Det var på pensum i alle år. Jeg underviste i det på ungdomsskolen.
Jeg lager litt mer te.
Ja, jeg trenger nok en ordbok.
Jeg vet ikke hvor jeg skal lete.
Kan du ikke se etter i plastkassene?
Ingenting. Bare "Gjør det selv -bøker".
Aha!
Der er den.
Ja...
Takk skal du ha.
Det som har skjedd, er at snøen har smeltet helt.
Det er bare is igjen.
Og derfor fant de henne.
- Hva mener du? - Hun er fortsatt der.
- Inne i isen? - Ja.
Langt nede, sikkert, men vannet er veldig rent der oppe.
Det må være det, så de kan se henne.
Men har de ikke hentet henne ut?
- Ikke ennå. - Hvorfor ikke?
Hun ligger i en isbre i de sveitsiske fjellene, Kate.
Det er nok ikke så lett. Det er ikke veier der oppe.
Hvordan vet de at det er henne? Kanskje det ikke er det?
De gjetter vel utfra hvor hun ble funnet eller utfra hva hun har på seg.
Hva hun har på?
Javisst... de flyverne på -
- Island, tror jeg det var, de var jo fullstendig bevart.
Det husker jeg ikke.
Joda, jeg så en dokumentar om det.
De var akkurat som da de døde, fordi de ble nedfryst så raskt.
- Du tror det var det som skjedde? - Jeg vet ikke, men det er jo mulig.
Jeg vet ikke om det er sånn etter så mye tid.
Det må jo være veldig rart.
Hun vil se ut som hun gjorde i 1962.
Mens jeg ser ut som jeg gjør.
Hva er det?
Ikke bli sur, Kate.
Men jeg går og tar en røyk.
- Går det bra? - Jada.
Spis dette. Og ta pillene dine.
De spør om jeg vil komme til Sveits.
- Hvorfor spør de om det? - Om jeg vil se liket.
- Når da? - Snart, vil jeg tro.
- Du tenker vel ikke å dra? - Jeg vet ikke.
- Helt til Sveits? - Det er ikke så langt.
- Det går fly fra Stansted. - Jo, men det er langt nok.
- Du synes ikke jeg skal det? - Ærlig talt, nei.
Jeg skjønner ikke poenget.
- Vi skal jo ha festen på lørdag. - Jeg tenkte ikke å dra nå med en gang
Jo, men likevel.
Jeg liker ikke å tenke på at du klatrer i farlige fjell.
Jeg tror ikke det blir aktuelt.
Du liker jo ikke engang å gå tur med meg ved The Broads, og her er det helt flatt.
Men som jeg sa, Kate, blir ikke det aktuelt.
Men likevel...
- Skulle ikke du til byen? - Det kan flyttes.
Nei, det er best du drar.
Dette kom som et sjokk, men det går bra.
- Er du sikker? - Ja, helt sikker.
Det ser annerledes ut når det er tomt.
Det er her bordene pleier å stå.
Hovedbordet der borte, så alle kan se dere.
Vi skal ikke ha noe hovedbord, men takk skal du ha.
Ikke det?
Hovedbord er så fint å ha på slike fester.
Dere to som fokus i rommet.
V prøver ikke å gjenskape bryllupet. Det er bare en fest.
Ja, det er jo deres valg.
Uansett vil jeg si at dette er et praktfullt lokale til et jubileum.
- Det er 40 -årsjubileum, ikke sant? - 45.
Det er da uvanlig å feire?
Mannen min ble syk, så 40 -årsjubileet ble avlyst. Vi måtte omorganisere.
Da må jeg vel få dette til å bli super -spesielt, ikke sant?
Og dette er virkelig et praktfullt sted å holde en slik markering.
Det er så mye historie her.
Som i et godt ekteskap.
Visste du at Trafalgar -ballet ble holdt her?
- Ja, assistenten din fortalte det. - Det var i 1805.
Tenk hvor fantastisk det må ha vært! Alle var her, i sitt fineste tøy -
- for å feire den enorme prestasjonen.
Men ble ikke Nelson drept?
Men slaget ble vunnet.
Og sånt må man jo feire, ikke sant?
Vi hadde et hovedbord på bryllupet, men vi likte det ikke.
Mannen min mente det var en borgerlig tradisjon.
Skal vi se på kanapé -listen?
Ja, selvfølgelig. Jeg er straks tilbake.
Det haster ikke.
Du er kommet til Geoff og Kate. Legg igjen beskjed.
Lenge siden du har hørt på den!
- Hvordan går det? - Bare bra.
Hva er det med fingeren?
Jeg prøvde å reparere doen, og så skar jeg meg i tommelen.
Fikk du den i orden?
Den trenger ny flåtør, tror jeg.
- Jeg prøvde å ringe. - La du beskjed?
Nei, jeg ville bare høre om det gikk bra med deg.
- Hva leser du? - Kierkegaard.
Herregud, er du på det kjøret igjen?
Du har tre utgaver av den boka, og jeg tror ikke du er kommet lenger enn -
- kapittel to i noen av dem.
Dette ble en rar dag.
Ja, det får man si.
Jeg bare -
- ble hjemme og kjempet med flåtøren.
Men du har rett.
Jeg går jo nesten aldri tur mer, og det var en fin dag, så jeg gikk ut.
- Hvor gikk du? - Bare til landsbyen.
For å kjøpe sigaretter?
Jeg har ikke mistet luktesansen, vet du.
Jeg vil bare ikke at vi begynner å røyke igjen.
Jeg skal ikke det, det lover jeg.
Greit. Fortsett...
Så, jeg var altså i landsbyen, og -
- jeg vet ikke hva som hendte, men -
- hun rasisten fra samfunnshuset...
- Sandra Wilkins. - Ja, hun.
Hun kom bort til meg, helt opp i ansiktet, -
- og spurte og grov om jeg hadde det bra.
Og da jeg sa ja, -
- ville hun ikke tro meg.
Jeg gjorde ingenting.
Ikke noe som helst.
Jeg satt på benken ved andedammen -
- tenkte på mine egne ting og trakk litt frisk luft.
- Ferdig. - Det var alt jeg gjorde, jeg lover.
Jeg tror deg.
Hun er fryktelig.
Ikke tenk på henne.
Er det godt?
Ja, det er veldig bra.
En dråpe til?
Ja, takk.
- Hva? - Ingenting.
- Det er noe jeg vil fortelle. - OK.
Jeg er sikker på at jeg har sagt det før, -
- men det er så lenge siden, -
- at jeg kan ta feil.
- OK, fortsett. - Ja...
Jeg var hennes nærmeste pårørende.
Hva mener du med det?
Offisielt var jeg hennes nærmeste pårørende, jeg har da fortalt dette?
Jeg tror jeg ville husket at mannen min var en annen kvinnes nærmeste pårørende.
Hvorfor?
- Hva da? - Hvorfor var du hennes pårørende?
Fordi de trodde vi var gift.
- Hvem da? - Myndighetene. Folk.
- Hva fikk dem til å tro det? - Vi sa at vi var det.
Men det var dere ikke?
Å nei, slett ikke.
Vi måtte late som, for å få ligge over hos folk.
Det var annerledes den gang, og så...
Etter ulykken...
Du lyver ikke for meg?
Nei... Kate!
Hun hadde en ring på fingeren. En liten ring av tre, -
- som en gardin -ring, lagd av eik.
- Rart du husker det. - Den var ikke ekte.
OK, du kunne ha...
Du kunne jo bare fortalt det, Geoff.
Jeg trodde jeg hadde det.
Om jeg ikke hadde det...
Det er jo ikke -
- sånt man gjerne forteller -
- til sin vakre nye kjæreste, eller?
Det er vel ikke det.
Jeg tror jeg går opp og tar et bad.
- Jeg har mye å gjøre i morgen. - Er det bra med deg?
Jada, det går bra.
Jeg kan jo ikke være sur på noe fra før vi ble sammen?
Likevel...
Det er vel ikke aktuelt med en klem?
Det føles ikke engang som om det var jeg som var der.
Skjønner du hva jeg mener?
Hvor lenge hadde dere vært der oppe?
Seks eller syv uker, tenker jeg. Det virket mye lengre.
Vi hadde et kart -
- i begynnelsen.
Det var helt upålitelig.
Jeg har det ennå et eller annet sted.
Joda, vi dro -
- høyere opp i fjellet.
Jeg fant ut at det var best om vi fant noen -
- som kunne hjelpe oss fram til den italienske grensen.
En guide?
Han var jo ikke det, den svartsmuskede skurken som trodde han var Jack Kerouac.
- Du har alltid hatet Kerouac. - Javisst.
Kanskje du var sjalu?
- Hva, på Jack Kerouac? - På guiden.
Flørtet han med henne?
De hadde jo -
- språket.
Min tysk var ikke særlig bra, med den aksenten min.
De lo mye. Han sa hele tiden vitser jeg ikke skjønte.
- Det likte du nok ikke. - Nei.
Jeg gjorde ikke det.
De gikk i forveien.
Mer enn de egentlig trengte, kanskje.
Kanskje jeg bare lot dem gå.
Jeg vet ikke.
Vi gikk på en sti -
- rundt en knaus.
Og isbreen -
- lå til høyre, under oss.
Langt nede.
Veldig vakkert.
Du ville elsket landskapet der, Kate.
Helt sikkert.
De var ute av syne.
Bak hjørnet.
Og den neste lyden jeg hørte -
- var latteren hennes.
Herregud som det irriterte meg!
Men så kom det et skrik.
Det var ikke høyt heller.
Snarere -
- var det luften som kom ut av lungene.
Det var vel sjokket.
Det var en lav strupelyd.
Ikke som stemmen hennes -
- som var myk -
- og veldig lys.
Herregud, det er jo fryktelig.
Hva skjedde videre?
Det var ikke mer.
Da jeg kom fram, var hun borte.
Og Kerouac kikket ned i hullet.
En revne. Ja, det kalles vel en revne. En smal, smal sprekk i fjellet.
Husker du den i Skottland?
- Ja, det gjør jeg. - Den var sånn.
Bare mye dypere.
Og Kerouac bare sto der.
Ansiktet hans -
- så merkelig nok nesten helt gult ut.
Var hun blond?
- Hva? - Hadde hun blondt hår?
Neida, hun hadde mørkt hår.
Som meg, altså.
Ikke nå, altså.
Ja, som deg.
Hvor gammel var hun?
Hun var to år eldre enn meg.
Og det var i 62.
- Så hun var rundt 27 - Ja.
Moren min døde det året.
- Gjorde hun det? - Ja.
Jeg vet ikke hvorfor, men det er morsomt. - Morsomt?
Du og jeg kjente ikke hverandre da, men vi var begge midt i noe veldig vondt.
Likevel har vi aldri snakket om det i alle årene vi har kjent hverandre.
Aldri.
Jeg er trøtt.
Skal jeg skru av lyset?
Ja.
Jeg er ganske trøtt også.
Kom igjen!
Max!
- Tidlig oppe i dag? - Jeg tenkte å bli med inn til byen.
Det går fint.
Jeg vil innom Thorns og skaffe en ny flåtør.
Så bra!
Tror du lånekortet mitt fortsatt virker, Kate?
- Hvorfor skulle det ikke? - Jeg går kanskje innom der og kikker.
- Vi kan spise lunsj. - Ja, flott.
Jeg skal bare gå og gjøre mine ting.
Rop når du er klar.
OK
Om en times tid. Jeg skal ringe blomsterbutikken og noe annet.
Tror du biblioteket kan ha noe om klima -endringene?
Om hva?
Klima -endringene.
- Beklager at jeg ble sen. - OK.
- Fikk du tak i den? - Hva da?
- Flåtøren. - Den må bestilles.
Jeg henter den om noen dager.
Vi må tenke mye mer på miljø.
- Vi kildesorterer. - Gjør vi det?
- Ja, jeg prøver iallfall. - Det bør vi.
Du må gjerne skylle hundemat -boksene og legge dem i riktig kasse.
Isbreene smelter mye mer enn folk var klar over.
- Og vannet renner ikke ned. - Det må jo det?
Nei, det suger seg inn i fjellet under og bare bygger seg opp.
Som i en dam.
Som en dam, ja. Og så bare venter og venter det, og så -
Ingen advarsel.
Det kommer ned som en tsunami, og skyller bort alt på veien.
Skoler, kirker, folk på -
- kafé som drikker kaffe.
Gamle menn som fikler med gjøkurene sine.
Hadde de ikke funnet henne, ville hun kommet da.
Med alle steinene og avfallet.
Men da er vi døde for lengst.
Legg bort boka.
- Siler du bort telefoner fra meg, Kate? - Ikke egentlig.
- Sally! - Hei, Geoff.
Det er min favoritt.
Jeg tror det holder, mor. Det begynner å bli kjedelig.
- Jeg er jo stolt av barnebarnet mitt! - Jeg vil se Charley. Så vakker han er!
Og fotoene er veldig fine!
- Sally skal bli fotograf. - Neida, jeg bare tar et kveldskurs.
- Ikke noe viktig. - Men det kan jo utvikle seg til noe.
Vi får se. Men du må konsentrere deg om det.
Jeg tok det opp for tre måneder siden.
Det er lett å lære. Man kan spille alt på ukulele.
Ikke bare George Formby, og det er bra, for som kjent har jeg alltid mislikt ham
Internet er helt fantastisk.
Hvis du klikker på justinguitars.com, -
- underviser han gitar, helt gratis.
Nå underviser han ukulele også.
- Vi sees, ha det bra. - Fint, vi sees.
Jeg tror ikke Geoff ønsket å gå på pub.
- Enten det eller shoppe med oss. - Vi kunne alle gått på pub.
- Å drikke på dagtid for ham... - Det går nok bra.
Da får han iallfall snakket ut.
- Om hva da? - Om deg.
Mamma!
Ikke om deg direkte, men om festen.
Hva mener du med å snakke ut om festen?
George var helt fryktelig før vårt jubileum, jeg var SÅ nær skillsmisse!
Ikke hør på henne.
Så, hva slags kjole skal du ha?
Burde jeg ikke holde fest?
- Klart du skal! - Det blir mye press på oss begge.
Jeg hater fester uansett.
- Jeg feirer ikke engang bursdagen min. - Nei nei, du må ha festen!
Det er rart med det
George var fryktelig, men husker du ham da festen var i gang? Så mye han gråt?
Og ikke bare under talene.
Ja...
Han var veldig søt.
- Det er derfor sånt er viktig. - For at mennene våre skal gråte?
Ikke bare ektemenn, alle menn.
De bryter alltid sammen først. Sallys bryllup, Charleys dåp...
Vi klarer å holde oss, for vi vet allerede hvor viktige disse tingene er
Geoff er ikke den som gråter.
Han gråt nok under bryllupet deres.
- Jeg husker ikke. - Jeg tror de ser verden annerledes.
Hvis det er en vri i utviklingen -
- som gjør det nødvendig for menn å være besatt av nekrologen sin, ettermælet, -
- må vi kanskje hjelpe dem til å skjønne hva som er virkelig viktig -
- før de tar livet av seg bare av skuffelser.
God morgen.
Jeg sovnet visst.
Hva syntes du om Sallys bilder?
Sallys bilder.
- Hun har et veldig godt blikk. - Javisst.
Av og til synes jeg det er synd at vi ikke har flere bilder her.
Vi kan sette opp noen.
Joda, men vi har jo ingen.
Jeg mener ikke sånn som Lena har det med sin utstillingsvegg.
Det er vel fordi de har barn og barnebarn og...
Vi så vel ingen grunn til å ta bilder av oss selv.
Forfengelig...
Du pleide å si at når folk tok bilder hele tiden -
- rakk de aldri å ha det gøy.
- Sa jeg det? - Javisst.
Det høres ut som noe jeg kunne si.
- Du hadde engang et kamera. - Ja, et Yashica.
Ja, jeg har det fortsatt. Det ligger på loftet.
Men nå som vi er eldre -
- er det synd.
Hva ville du ønske deg bilder av?
Max, da han var valp
Tessa før ham.
Deg.
Da du pusset opp og banket en spiker i hånda.
- Ville du hatt bilde av det? - Klart det. Det var vårt første hus.
Det var det.
Ja, det var mitt første hjem etter å ha flyttet hjemmefra.
Bort fra foreldrene mine, faren min...
Det er vel sånn -
- at man ikke innser det der og da.
Men de minnene -
- er jo det man har igjen.
Jeg ville gjerne hatt et bilde -
- av deg -
- på The Leeds Mecca.
Der vi møttes!
Du var så jævlig flott!
Å, det er rart å tenke tilbake på oss dengang.
Jeg var ikke 20 engang.
Og du var så kul.
Med røyken hengende i munnviken.
Nå skal du se...
- Hva skal du? - Kom.
- Vi kan røre på... - Hold opp!
Jeg strutter ikke rundt i stuen på denne tiden av kvelden!
Vi er ikke 20 mer.
Nei.
La oss gå opp.
Kom nå, da...
Håper jeg husker hvordan man gjør det.
Jeg skal vise deg.
- Hvordan går det der nede? - Jeg tror jeg er klar.
- Du vil ikke ha meg oppå? - Nei, jeg er nesten der.
Ja, det er du.
Der er du, ja.
Lukk opp øynene.
Jeg tror jeg falt av
Geoff, det er greit.
Det er helt greit.
Nei, la oss bare sove nå
Geoff?
Hva driver du med?
- Geoff? - Alt i orden, Kate.
- Kom ned nå, dette er latterlig. - Det går bra.
- Hva har du i hånden? - Ingenting.
Er det henne?
- Jeg fant det. - Du fant det ikke!
Du gikk og hentet noe midt på natten, og det er noe annet.
- Få se det. - Nei.
Vær så snill, Geoff. Får jeg se det?
Gå og legg deg igjen, Kate.
Vis meg det jævla bildet!
Det er bare et bilde. Ikke noe mer.
Det betyr ingenting, det er bare et jævla bilde.
Takk
Max!
Kom igjen!
Skal du ha noen til å sminke deg lørdag?
Jeg har ikke tenkt på det.
Jeg vet om en jente som er veldig netthendt.
Du trenger ikke være redd for å se ut som en skjøge
Sally har en fantastisk roll -on som fjerner mørke ringer.
Du kan sikkert låne den.
Jeg ser sliten ut, bare si det.
Du ser sliten ut.
Jeg har det bra.
For et fryktelig vær.
Jeg sier bare hva George sa, jeg prøver ikke å hisse deg opp.
Jeg er ikke det, men du sier ingenting, bare at Geoff var i underlig humør.
Det var det George sa.
Sa Geoff noe?
Som hva da?
Det er det jeg spør deg om.
- Om festen? - Nei, ikke om festen.
De snakket om politikk.
- Bare det? - Han var veldig aggressiv.
Men George kan da takle sånt?
- Han oppførte seg som han pleier. - Og det betyr?
Som da han kalte meg fascist overfor alle mine venner på bursdagen min.
Bare fordi jeg hadde våget å si at Thatcher ikke var så ille.
Jeg stemte jo ikke engang på henne!
- Det var ikke morsomt, Kate. - Nei.
Veldig slitsomt.
Han gjorde stadig nazi -hilsen.
OK, det var litt morsomt.
Beklager.
- Jeg skulle ikke tatt det opp. - Du vet hvordan Geoff er.
Han blir så enormt lidenskapelig.
Det var vel derfor du ble forelsket i ham.
Ja.
Ja, det er en ting til...
Hva da?
Geoff sier han ikke vet om han vil være med på jobb -lunsjen.
På Crawley's?
- Men det er i morgen. - Ja, og det har vært planlagt lenge
George gledet seg til å samle gjengen.
Sa han hvorfor?
Jeg tror ikke det.
Jeg skal snakke med ham.
- Kanskje det ikke er så farlig. - Jeg snakker med ham.
Senere kunne handelsmennene benytte disse nylig bygde vannveiene -
- og gjennom årene ble de gravd dypere og bredere -
- og det er derfor The Broads er slik de er i dag, til dere alles glede.
Så bare tenk dere hva som ville skjedd om romerne hadde funnet torv annetsteds.
Eller om de hadde valgt å grave i en annen del av landet.
Da ville ikke The Broads eksistert.
Er det Geoff?
Ja, det er det.
Hva driver han med?
- Har han begynt å røyke igjen? - Det ser sånn ut.
Du må få ham til å ta skjegget før den store dagen.
- Hallo, Geoffrey. - Hallo, Lena.
Håper du har talen klar.
Jeg vil høre fine ting om Kate på lørdag.
Jeg hører du ikke vil på Crawley's lunsj.
Greit for meg, men hvorfor ikke?
Jeg bare vil ikke.
Du gledet deg jo til å se alle igjen. Du har snakket om det i ukevis.
- Hvorfor ikke? - Jeg har mine grunner.
Og de er?
Spiller det noen rolle for deg?
- Neida, men det var jo avtalt. - Hva så?
Du kan ikke bare trekke deg fra ting bare fordi du ikke har lyst.
Selv når du har dine grunner.
Og George blir veldig lei seg, han har planlagt dette i ukevis.
- Og han er din venn. - Javel da!
- Så du skal gå? - Ja, var det ikke det jeg sa?
Noen dager glemte vi helt at vi skulle til Italia. Vi bare drøyde tiden.
Vi var likeglade.
Det er ordet jeg leter etter.
Likeglade?
Likeglade.
Hjemme i hennes Berlin ble muren bygget, og i Amerika hadde vi akkurat Grisebukta.
Men der oppe -
- tenkte vi ikke på alt det.
Vi tenkte ikke på fremtiden vår.
Samtidig var vi slett ikke likeglade. Hvordan kan du det -
- når du vet hva målet ditt er og hver dag virker å bære mening i seg.
Finne et sted å sove, finne mat.
De dagene vi ikke gikk noe sted -
- virket like meningsfulle som når vi la ut i fullt alvor -
- klokken fire om morgenen.
Jeg tror...
Jeg tror det er det verste ved å bli skrøpelig.
Å miste den -
- målbevisstheten.
Jeg kom på i dag hvordan vi så på noen blomster.
De var lilla, mener jeg å huske.
De fant en flekk med gress der snøen hadde smeltet -
- og så bare sprang de opp.
Jeg vet det bare var blomster, men de virket så besluttsomme.
Modige, til og med.
Og det er sånn jeg ser Katya og meg.
Vandret rundt -
- og snudde ryggen til sivilisasjonen.
Modige?
På en måte.
Synes du ikke?
Ikke egentlig.
Hvorfor ikke?
Hva drev dere egentlig med?
Dere bare klatret rundt i fjellet.
Vel, jeg sier ikke at vi gjorde hva vi gjorde fordi vi var modige.
Jeg tror du bare jaget etter en jente som ville bli jaget etter.
Du kjente henne ikke.
Nei.
Jeg gjorde ikke det.
Jeg er trøtt.
Jeg vil spørre om noe før vi sovner.
Hva da?
Om hun ikke hadde dødd -
- og dere kom dere til Italia, -
- ville du da giftet deg med henne på ordentlig?
Men vi kom jo aldri til Italia.
- Og hun døde. - Ja, men hvis dere hadde klart det.
Jeg trodde ikke du likte hypotetiske spørsmål.
Bare svar.
Ja.
- Ja? Du ville giftet deg med henne? - Ja.
Vi ville giftet oss.
Jeg tror ikke jeg kan snakke om henne mer.
Jeg vet jeg sa jeg kunne.
Men jeg kan ikke.
Fortsatt noen kjente der?
Nei, alle er nye.
Da sees vi senere.
Ja.
Stå på.
- Prøv å ha det litt hyggelig. - Ja, jeg skal prøve
Max, vær stille!
Hallo?
Ja, det er det.
Å ja, jeg skulle ringe deg.
Sang? Ja, sanger ja...
Vent litt...
"Happy Together" med The Turtles.
"For What It's Worth" med Buffalo Springfield.
"Your Precious Love" med Marvin Gaye.
Og... "Higher And Higher" med...
Jeg husker ikke hvem.
Var det Jackie Wilson?
Ja.
Nei, ikke Elton John.
Hva mer? Jeg har ikke listen her.
The Moody Blues?
Det holder.
"Smoke Gets In Your Eyes" med The Platters.
Ja, tusen takk skal du ha. Ha det bra.
Hvordan var det?
Det slutta faen meg aldri.
Du vil ikke tro hva faen de har gjort med stedet.
Alt er effektivisert.
Min første jobb på gulvet finnes ikke mer.
Om jeg fortsatt var i ledelsen, ville jeg ikke latt det skje.
Og fagforeningene gjør ikke en dritt.
Kanskje de gjør det, men ingen bryr seg.
Og hvordan gutta har sunket inn i alderdommen, det er ikke pent å se på.
Også er det George, som gnåler om den jævla ukulelen.
Det verste er at alle virker interessert.
Også har du Len, han har fått seg en villa i Algarve.
Husker du "Røde Len"?
Vi kalte ham Len -in.
Og nå kan han ikke snakke om annet enn å spille golf i det jævla Algarve -
- med barnebarnet som jobber i bank. Røde Len!
Med en bankmann som barnebarn. Fy faen!
Jeg har tatt bussen inn til byen. Unnskyld meg.
Kan jeg hjelpe deg?
- Kan jeg sette meg? - Ja, værsågod.
- Noe sted du tenker på? - Nei, jeg...
Jeg lurer på om en mann har vært innom.
Min ektemann.
Vi har brukt dere noen ganger, og jeg lurte på om han har vært her?
Var han interessert i Sveits?
- Det tok tid. - Ja, beklager, jeg var...
Det var mye styr i byen og bussen tilbake var...
- Jeg var på reisebyrået i dag. - Hva?
Jeg var på reisebyrået.
Skal du til Sveits?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Jeg kan jo ikke gå til landsbyen uten å -
- sitte ned. Hvordan skal jeg da klatre i fjell?
- Og det er grunnen? - Nei Kate, det er ikke det.
- For hvis du drar, og jeg... - Herregud Kate, det går ikke på Katya.
Slutt å si navnet hennes. Jeg tåler det ikke.
- Det handler ikke om Katya. - Å jo da. Klart det.
Jeg kjenner jo lukten rundt i huset.
Hennes parfyme, ikke sant?
Som om hun har stått her i hjørnet av rommet hele tiden bak min rygg.
Hold opp.
Og det har preget alt.
Alt vi bestemmer, hvor vi drar på ferie, hvilke bøker vi leser -
- hvilken hund du vil ha, hva slags musikk vi hører på.
Og de store tingene også.
Særlig de store tingene.
Hun har ikke hatt noe med de tingene å gjøre.
Jeg skulle gjerne klart å si alt jeg -
- tenker på.
Og alt jeg vet, men jeg klarer ikke.
Skjønner du det?
Ja.
Jeg gjør det.
Det eneste jeg vil be deg om, er at du kommer på festen i morgen.
- Klart jeg kommer. - Jeg trenger at du ønsker det.
Ja, jeg ønsker å være der.
En ting er det for meg å vite at jeg ikke har vært nok for deg, det er noe -
- helt annet om alle andre også merker det.
- Tror du virkelig du ikke har vært nok? - Nei, jeg tror jeg var nok for deg.
Jeg vet bare ikke om du mener det.
Å, Kate...
Det er forferdelig.
- Har du tatt pillene dine i dag? - Nei.
Da skal jeg hente dem.
Og så skal vi spise middag, og så skal vi legge oss.
Og så skal vi stå opp.
Og prøve å starte på nytt.
OK, Kate, jeg kan gjøre det.
Vi kan gjøre det.
Jeg lover det.
God morgen.
Jeg har lagd te til deg.
Og jeg klarte å fikse doen uten å kutte av meg fingeren.
Er det sent?
Ja, jeg tenkte å lage litt eggerøre, og så kan vi gå tur med Max.
Å ja.
Flott.
Da gjør jeg det.
Ja, vi har vel egg, eller?
Jeg så en trekryper her en gang, en så fin liten fugl.
Noen har fortalt meg at de flyr ned til roten av treet, og så jobber seg oppover.
Mens spettmeisen flyr til toppen av stammen, og så jobber den seg nedover.
Kom igjen, flink gutt.
- Du var så glad i å kikke på fugler. - Jeg var det, ja.
Rart hvordan man glemmer det i livet som skaper glede.
Bli der, Max.
Jeg fant det, Max.
- Beklager at jeg ikke ga deg noe. - Ikke vær dum.
- Dette er veldig vakkert. - Jeg er glad du likte det.
Jeg ville gi deg en klokke.
Jeg tenkte å få den inngravert, men visste ikke hva det skulle stå.
Jeg liker å ikke vite hva klokken er.
Bli med meg, jeg har noe å vise deg.
Ingen overraskelser, takk. Det vil jeg ikke ha.
Jøss!
- Er det ikke flott? - Jo!
- Lena, hva er det? - Kom og ta en titt.
Jøss!
Bilder ...!
- Hvor kommer alle de fra? - Jeg ringte rundt. Alle bidro. Mest jeg.
Se Kate, så vakker du er
Kate, der er Tessa -
- da hun var valp.
Der er jeg med vernebriller mens jeg strimmer.
- Strimmer? - Se på oss der, husker du?
Egypt! Ja, vi dro til Egypt...
Så flotte vi begge er
Lena, dette er herlig. Tusen takk!
- Ikke verst for en gammel fascist, hva? - Slett ikke verst.
- Gleder meg til talen din. - Har den her.
- Oi, da er vi alle i trøbbel. - Ja, særlig du.
- Vent på tårene .. - Hvem er det?
- Det er Arthur, tror jeg. - Javisst.
Ja, det er Arthur, for en god del år siden.
Mine damer og herrer!
Det dere alle har ventet på.
Her får dere -
- Geoffrey Mercer.
- Hører dere meg? - Jada, vi hører.
Huff av meg.
Da får jeg prøve å være fornuftig.
Jeg vil takke dere alle, først, -
- for at dere er her i kveld.
Noen av dere husker kanskje -
- at min bypass -operasjon snudde om på ting -
- for noen få år siden, så her er vi nå.
Jeg er ikke så vant til å holde denne typen taler, ved denne -
- slags anledninger, men...
Jeg skal gjøre mitt beste.
Etterhvert som vi blir eldre, -
- er det som om vi slutter å foreta valg.
Store valg, iallfall.
Kanskje livet gir et begrenset antall, og når vi har brukt dem opp -
- er de borte. Eller kanskje hjernene våre bare blir -
- gamle og giktbrudne slik som kneet til George.
Uansett...
Bunnlinjen er at valgene vi tar når vi er unge, -
- er temmelig, forbanna viktige.
Som det valget Kate og jeg tok -
- for 45 år siden i dag.
I dag.
Nå... Ting har ikke alltid vært bare idyll.
Som alle par har vi hatt våre nedturer -
- så vel som oppturer. Vi skulle alle...
Vi ønsker alle at vi hadde gjort noe -
- annerledes, ønsker at vi ikke hadde gjort enkelte feil.
Men...
Uansett må jeg si...
Jeg trenger å si at å overtale -
- deg til å gifte deg med meg, Kate, var det beste jeg har gjort.
Det var ikke helt enkelt, forresten.
Jeg tror ikke faren din synes at jeg var den beste fangsten i verden.
Jeg skjønner ikke helt hvorfor.
Men uansett...
Å overtale deg til å gifte deg med meg, var -
- det beste jeg noengang har gjort, og -
- jeg beklager, virkelig -
- for at du ikke alltid har visst det, fordi -
- for meg, Kate, er dette -
- hva det hele handler om, hva alt dette her handler om...
At alle våre venner er her i kveld, handler om -
- deg og meg.
Deg og meg, Kate.
Oss.
Ja...
Og jeg tror faktisk at dette er alt jeg har å si, bortsett fra:
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg så høyt.
Og takk for at du har støttet meg -
- gjennom alle disse årene og holdt ut med alt tøvet mitt og...
Måtte det vare lenge!
Skål for Geoff og Kate!
Talen var fantastisk, ikke sant?
Den var det!
Og nå...
Vil de to turtelduene være så snille å innta dansegulvet til første dans?
Og for de av dere som ikke vet, eller ikke levde da:
Dette er akkurat den samme sangen som ble spilt for 45 år siden i dag.
Værsågod, herr og fru Mercer!
They asked me how I knew -
- my true love was true.
I of course replied -
- something here inside -
- cannot be denied.
They said some day you'll find -
- all who love are blind.
When your heart's on fire, -
- you must realise -
- smoke gets in your eyes.
So I chaffed them -
- and I gaily laughed -
- to think they could doubt -
- our love.
Yet today, my love has flown away, -
- I am without -
- my love.
Now laughing friends deride, -
- tears I cannot hide.
So I smile and say, -
- when a lovely flame dies, -
- smoke gets in your eyes.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Norske tekster: Jon Rognlien